Kaptajnens log, stjernedato 54129,4.
Det er en bittersød dag. Vi skal af med vores mest dyrebare last.
Tak, fordi De tog Dem af dem. Vi er meget taknemmelige.
Vi er glade for, at Rebi og Azan kan vokse op hos deres eget folk
og at De er så venlig, at lade Mezoti komme med.
- Du kan stadig tage med. - Og du kan blive på Voyager.
Jeg får svært ved at tilpasse mig dit fravær.
Jeg kommer også til at savne dig.
Tiden er inde.
Jeg har studeret de tilgængelige data om arten.
- Det vil lette tilpasningen. - På Wysanti siger man ikke farvel.
Men jeg tror, jeg foretrækker menneskenes måde.
Aktivér.
- Vi bør deaktivere deres nicher. - Nu?
De dræner Voyagers kraftressourcer. Er der et problem?
Det er, som om der er forløbet en utilstrækkelig mængde tid.
Du reagerer følelsesmæssigt på børnenes afrejse. Vi bør glæde os.
- 7... - Ja?
Du græder.
Mit okular-implantat må være defekt.
Det er ikke spor flovt. Du skulle have set mig, første gang jeg hørte Tosca.
- Jeg hulkede mig gennem tredje akt. - Et hologram kan ikke græde.
Normalt ikke, men løjtnant Torres
havde forstærket mit følelsesprogram.
Din reaktion skyldtes et teknisk indgreb.
Min skyldtes en teknisk fejl.
Det var traumatisk at sige farvel.
Gråd var en normal reaktion.
Bortset fra at jeg havde fuld kontrol over mine følelser.
Jeg bør nok sige undskyld. Der er en fejl i den primære kortikalknude.
Har du observeret hovedpine, svimmelhed, nedsat bevægelighed?
- Nej. - Er det sandt?
Så har du ikke noget imod, at jeg tjekker biomonitorerne i din niche?
Jeg har haft hovedpine i ny og næ. Defekten påvirkede ikke mit arbejde.
Du skal sige til, hvis der er noget galt.
Det gør jeg så for din skyld.
Det er alt for meget.
Jeg giver kaptajnen en rapport.
Lad det blive mellem os.
- Jeg vil ikke forurolige kaptajnen. - Hun får altid besked.
Gælder lægens tavshedspligt ikke alle besætningsmedlemmer?
Hvis du ønsker, det skal blive mellem os, så bliver det det.
Har du opmålt stjernetågen i sektor 949?
Det er flere timer siden.
Jeg er glad for at være her, men jeg vil gerne have lidt mere udfordring.
- Du kan lave mere fejlsøgning. - Det var ikke det, jeg mente.
- Jeg vil arbejde på broen. - Du har ingen uddannelse.
Jeg vil op til Akademiets adgangsprøve.
Jeg kan sende den til Jorden med næste dataoverførsel.
Består jeg, kan jeg tage grundkurset hos Tuvok. Han var akademilærer.
- Din plan er ambitiøs. - Så synes du altså om ideen.
- Du kunne jo gøre det samme. - Jeg har assimileret rigelig viden.
- Jeg får brug for en anbefaling. - Jeg taler med kaptajnen.
Jeg skal ordne noget på lastdækket. Kan du gøre det her færdigt?
Computer, iværksæt regenereringscyklus.
- Ordren kan ikke udføres. - Hvorfor ikke?
- Grænsefladen er inkompatibel. - Lav en fejlsøgning på niche 01.
Fejlsøgning fuldført. Niche 01 arbejder i de normale parametre.
- Iværksæt regenereringscyklus. - Ordren kan ikke udføres.
- Uddyb. - Din kortikalknude er defekt.
7! Jeg så dig slet ikke.
- Jeg skulle lige til at gå. - Før morgenmaden?
- Hvad er klokken? - 05.00.
- Har du været her hele natten? - Jeg kunne ikke regenerere.
- Er der noget, der trykker dig? - Min niche er defekt.
- Bed dog B'Elanna kigge på den. - Jeg ville ikke vække hende.
- Hvad er det? - Næringstilskud.
- Som erstatning. - Egen opskrift?
- Enzymer og proteinekstrakt. - Jeg laver en talaxisk omelet.
- Den smager garanteret bedre. - Det bliver ikke nødvendigt.
Jeg gør, som du foreslog, og vækker løjt... løjtnant...
7!
Neelix til infirmeriet. Kom hurtigt!
Du besvimede i messen.
- Din krop afstøder implantaterne. - Det skyldes kortikalknudedefekten.
Det er mere alvorligt end først antaget.
- Knuden er ved at bryde sammen. - Dine implantater svigter ét for ét.
Jeg har altid tilpasset mig, hvis du fjernede nogle implantater.
Ja, hvis de var små. De har aldrig været livsvigtige.
- Det er de her. - Og uden kortikalknuden dør jeg?
Korrekt.
Borg-teknologi er yderst fleksibel. Min kortikalknude reparerer sig selv.
Næppe. Det vil kun forværres.
- Vi holder dig under observation. - Jeg er blevet observeret.
Vil du lige undskylde os?
Du har al mulig ret til at være vred, men det løser ikke problemet.
- Knuden udbedrer selv skaden. - Hvad nu, hvis den ikke gør?
- Kan man replikere en ny? - Teknologien er for kompleks.
Hvad, hvis det var sket, mens du var i kollektivet?
- Hvad havde borg'erne gjort? - Ingenting.
De anser reparation for spild af tid. De ville simpelthen skifte den ud.
Harry, vi passerede et område med borg-vraggods for ca. en uge siden.
Prøv at finde det på langdistancesensorerne.
- Hvorfor leder vi dog efter borg'er? - 7 har brug for en ny kortikalknude.
- Borg'er opsøger tit forladte kuber. - Den risiko er jeg parat til at løbe.
Jeg vil gerne hjælpe 7, men vi kan alle ende med kortikalknuder.
- Jeg tager alene af sted i Flyveren. - Jeg har fundet området.
Send koordinaterne til Flyveren.
Sidste gang De skulle i kamp mod borg'er, blev Flyveren knust.
- Denne gang kommer den hel hjem. - De får brug for en dygtig pilot.
Og en erfaren taktikofficer.
Det er ikke klogt at tage alene af sted.
Jamen så tag med, d'herrer.
- Kaptajn... - Vi mødes på færgedækket.
- Har De talt med 7? - Ja, for et øjeblik siden.
Så er det altså et afslag. På min anmodning.
7 bringer det sikkert op ved lejlighed. Undskyld, jeg forstyrrede.
- Du ved det åbenbart ikke. - Hvad?
- 7 er ikke rask. - Hvad fejler hun?
- Hendes kortikalknude svigter. - Kortikalknuden? Så dør hun jo.
Vi prøver at finde en ny mellem borg-vraggods.
- Tag mig med. - Tak, men det er for farligt.
- Jeg vil gerne løbe risikoen. - Du får ikke lov.
Du får besked, så snart vi er tilbage. Bare rolig.
7...
- Hvad vil du? - Jeg hørte, du var syg.
- Jeg har det fint. - Hvorfor er du så her?
Pas hellere dit arbejde.
- Jeg er færdig. - Så får du mere.
- Er der noget galt? - Jeg vil gerne være alene.
Kom lige med.
- Hvorfor er hun så vred på mig? - Hun er ikke specielt vred på dig.
Det er en normal reaktion. Hun er flov over at virke sårbar.
Jeg er jo hendes ven.
Og hendes elev. Ingen må se hende, når hun ikke er på toppen.
- Hun kan ikke gøre for, hun er syg. - Nej, men hun må selv tackle det.
Giv hende tid. Hvis hun vil have selskab, tilkalder jeg dig.
Jeg har isoleret en sektion, der indeholder ligene af cirka 37 droner.
- 37 lyder ikke som "cirka". - De blev sprængt i stykker.
Atmosfæren er stadig iltholdig. Er der nogen borg-skibe i nærheden?
- Ikke ifølge sensorerne. - Det kan ændre sig. Scan videre.
Her, Tuvok. Hjælp mig med at flytte den her.
Ingen åbenbar skade på kortikalknuden.
Kaptajn, I får selskab. Der er et skib...
Beam os ud.
Svar, Deltaflyver.
- Der er tre humanoider om bord. - Droner?
De eneste droner, der er her, er døde. Og de tilhører os.
- Hvem er De? - Kaptajn Janeway fra Voyager.
- Det er mit vraggodsområde. - Det vidste vi ikke.
- Hvad har De taget? - En kortikalknude til en af mine folk.
Alt, hvad der er her, tilhører os.
Smid våbnene, så skal jeg overveje ikke at bruge den her laserskalpel.
Undskyld forsinkelsen. De slog vores transportere ud.
Jeg har brug for assistance. Skyd mod deres motorkerne, når jeg vender.
Flot skud!
De opgiver forfølgelsen.
- Hvad laver du, om jeg tør spørge? - Jeg opretter et nyt arkivsystem.
- Du burde ligge i din seng. - Gave til 7/9.
Tarcanske blomster. Oplivende, ikke?
- Vil du hellere have gladiolus? - De er yndige, ikke sandt, 7?
- Tak. Jeg beundrer dem senere. - Jeg havde tænkt mig at blive lidt.
- 7 vil helst ikke have besøgende nu. - Heller ikke til et spil kadis-kot?
- Korrekt. - Det er jo dit yndlingsspil.
Jeg forstår hende godt. Du er utrolig ufølsom.
Du ved godt, at 7 er svækket. Hun ville ikke have en chance.
Ja, hvad tænkte jeg dog på? Vi venter, til du er ovenpå igen.
- Grøn. - Hvabehar?
Jeg tager de grønne brikker. Du får de røde.
- Kan hun klare det? - Bare du ikke farer for hårdt frem.
Janeway til doktoren. Vi er tilbage, og vi har knuden med.
Jeg er klar til at fjerne den defekte knude.
Overfør 7's kortikalfunktioner til computeren.
- Udført. - Iværksætter udtagningen.
De vitale funktioner er stabile. 20 sekunder tilbage.
Vent. Jeg skal først justere hendes primær-neuroder.
Computeren kan ikke opretholde kortikalfunktionerne meget længere.
Klar.
- Nerverelæerne holder ti sekunder. - Jeg er næsten færdig.
...seks, fem...
Overfør kortikalfunktionerne til den nye knude.
- Der er noget galt. - Hun går i anafylaktisk chok.
- Hun afstøder knuden. - Nerveforbindelserne svigter.
20 millijoule neurostatisk puls, når jeg siger til.
Nu.
- Ingen virkning. - Igen.
Forstærk pulsen. 30 millijoule.
Computer, afslut simulering.
Hvorfor stoppede du? Vi prøver igen.
Vi har prøvet 12 gange. 13 er næppe vores lykketal.
Knuden har været inaktiv for længe.
Så finder vi en anden.
- En død drones knude er ubrugelig. - Hvem taler om døde droner?
- Vi har før infiltreret et borg-fartøj. - Vil De tage et liv for at redde 7?
- Jeg opgiver hende ikke. - Det gør jeg heller ikke.
Jeg vil gøre alt for at redde hende, men det er muligt, det ikke er nok.
Rød, felt 13-3.
- Simuleringen må være færdig nu. - De siger sikkert til. Din tur.
- Har du ikke vigtigere ting at se til? - Ikke noget, der ikke kan vente.
- Jeg har det faktisk udmærket. - Har du? Du er ellers ved at tabe.
- Kadis-kot. - Det burde jeg have forudset.
- Så fører du 16-3. - 16-2.
Så huskede jeg galt.
Jeg må vist tilbage til messen. Vi tager en revanchekamp senere.
Er I klar til at fortsætte?
Simuleringerne viser, at knuden ikke duer.
- Desværre. - Jeg prøver at finde et alternativ.
Harry og B'Elanna prøver at reparere knuden med komponenter fra nichen.
Det kan de ikke.
Vi giver ikke op. Det bør du heller ikke gøre.
- Jeg vil gerne genoptage arbejdet. - Jeg skal overvåge din tilstand.
- Kaptajn... - Det er doktoren, der bestemmer.
Jeg kan bede Icheb bringe noget af dit arbejde herhen.
Doktor?
Computer, find doktoren. Aktivér det akutmedicinske hologram.
...give dig noget beroligende!
- Det var ikke møntet på dig. - Hvor er 7?
Hun overskrev min autonomi-protokol, midt i en sætning.
- Computer, find 7/9. - 7/9 er på infirmeriet.
Han leder efter dig. Doktoren. Jeg løb på ham ude på gangen.
Han er 30 sekunder fra at slå storalarm.
- Siger du, hvor jeg er? - Nej.
Jeg har prøvet at være indespærret på infirmeriet. Jeg stak også af.
- Tak. - Skulle det være en anden gang.
Løjtnant...
Tror du, at din sjæl kommer til Sto-Vo-Kor, når du dør?
Du skal ikke tænke på døden.
Simuleringerne viser, at den nye knude ikke kan bruges.
Sto-Vo-Kor, løjtnant? Kommer du derhen?
Det kommer helt an på, hvor ærefuld min død bliver.
- Men der er noget efter døden? - Det håber jeg.
Hvad med dig?
Borg'er tror ikke på et liv efter døden.
Men en deaktiveret drones erindring hviler stadig i Kollektivets bevidsthed.
Så længe kuben eksisterer, gør en del af dronen det også.
Det virker ikke, som om det bringer dig trøst.
Jeg har været afskåret fra Kollektivet i næsten fire år.
Hvis jeg dør, vil alt, hvad jeg har opnået som individ på de fire år
være gået tabt.
Mine erindringer, mine erfaringer.
Det vil være, som om de...
...som om jeg aldrig har eksisteret.
Jeg tror, du er mere mindeværdig, end du selv tør tro.
Du behøver ikke Kollektivet til at give dit liv værdi.
Du har indvirket på alle her om bord. Det er det, du efterlader dig.
Nå, der er du. Jeg burde have vidst, hvem der giver ly til en flygtning.
Vi "besværlige" patienter må stå sammen.
- Kom tilbage til infirmeriet straks. - Har du fundet en behandling?
- Ikke endnu. - Så vil jeg ikke forstyrre dig.
Hvis du overanstrenger dig, får du det hurtigt værre.
- Ønsker du det? - Jeg ønsker at være nyttig.
Jeg kunne godt bruge lidt hjælp. Jeg sørger for, hun tager den med ro.
Så bliv. Men du skal bære den her kortikalmonitor.
Tak.
- Har du det bedre? - Min tilstand er uændret.
Jeg har talt med kaptajnen om dit ønske om at komme på Akademiet.
Du kan gå op til optagelsesprøve inden næste dataoverførsel til Jorden.
Det er en liste over folk om bord, der kan hjælpe dig.
Torres er warpmekanik-kyndig. Kim er en stor kvanteteoretiker.
Hvad med astrometri?
- Du ved mere end de fleste. - Jeg har brug for en hjælper.
- Jeg beder løjtnant Paris hjælpe dig. - Jeg vil hellere læse med dig.
Du er for afhængig af mig. Du må lære at stole på andre.
Hvad nu, hvis jeg ikke vil? Hvorfor behandler du mig sådan?
- Fordi du tror, du er ved at dø? - Jeg er ved at dø.
- Jeg er ked af det. - Du har givet op. Det har jeg ikke.
- Jeg ved, hvordan hun kan reddes. - Alle forslag er velkomne.
Simuleringerne gik galt, fordi du brugte en knude fra en død drone.
- Du skal bruge en levende drone. - Det har kaptajnen og jeg diskuteret.
Min kortikalknude virker. Fjern den og giv den til 7.
- Ikke tale om! - Læs mine undersøgelser.
- Det er vel et selvmordsbrev. - Nej.
Du lavede de her scanninger, da jeg forlod Kollektivet.
Jeg forlod modningskammeret, før jeg var fuldt assimileret.
- Mine implantater er ikke livsvigtige. - De styrer flere vitale funktioner.
Jeg er ung, så min krop kan lettere tilpasse sig.
- Du er for ung til at forstå risikoen. - Jeg forstår risikoen til fulde.
- Gør vi ikke noget, dør 7. - Bruger vi din idé, dør I begge.
Der er 86,9 procents chance for, at 7 ikke afstøder min knude.
- 86... - 86,9.
Hvad med dig? Hvordan klarer du dig uden kortikalknude?
Det burde kunne opvejes af en gen-sekvensering.
Det er ikke selvmord. Jeg tror, det er muligt.
Jeg beder dig bare overveje det.
"Jordens største grøft". Sådan sagde min far altid.
- Vi vandrede rundt der, da jeg var ni. - Det er en imponerende formation.
For støvet. Jeg har altid foretrukket landet.
Bloomington, Indiana. Deres fødested. De har nævnt det flere gange.
- Hvad synes du? - Det ser behageligt ud.
- Jeg skal vise dig det en dag. - Jeg får nok ikke Jorden at se.
Det ved du ikke.
De vil ikke indse, hvor alvorligt det er. Det ville jeg heller ikke først.
- Giver du op? - Jeg accepterer kendsgerningerne.
Havde jeg gjort det for seks år siden, boede jeg på en klasse M-planet nu.
Nu er jeg 35.000 lysår nærmere på Bloomington.
Minus adskillige besætningsmedlemmer.
Fændrik Marie Kaplan, Lyndsay Ballard, Timothy Lang...
- Hvor vil du hen med det? - De døde under Deres kommando.
De accepterede deres død.
- De vil næppe acceptere min. - Det er blasert.
Jeg er ikke indbildsk. Jeg prøver at sige noget.
Hvad?
Disse folk havde en personlighed, da de kom om bord
men De har måttet hjælpe mig med at udvikle min.
- Og du er nået langt. - Ikke langt nok.
Jeg har skuffet Dem. De føler ikke, at opgaven er fuldført.
Derfor får De svært ved at acceptere min død.
Er det sådan, du tænker? At du ikke har indfriet mine forventninger?
Det har jeg tydeligvis ikke. Men De skal vide
at det er mig, der har fejlet, ikke Dem.
Du har ikke fejlet, 7. Du har overgået mine forventninger.
Du er blevet et selvstændigt individ. Et enestående individ.
Hvis jeg nødig vil acceptere tingene, er det, fordi jeg ikke vil miste en ven.
Doktoren til kaptajnen. Jeg vil gerne se Dem og 7 straks.
Det bliver et kompliceret indgreb. Men du tror på, det vil fungere?
Det indebærer en risiko både for 7 og Icheb, men det kan lade sig gøre.
- Hvilke forholdsregler... - Icheb skal ikke løbe den risiko.
- Måske virker det, 7. - Jeg vil ikke sætte dit liv på spil.
- Du har ikke set alle data. - Du kan dø, så de er irrelevante.
- Jeg vil gerne tilbage til infirmeriet. - Værsgo.
- De kan beordre hende til at sige ja. - Jeg må respektere hendes ønsker.
- Selv om hun dør af det? - Jeg vil også gerne hjælpe hende.
Så lod De hende ikke dø.
Skal jeg hente noget fra lastdækket, så du føler dig mere hjemme?
- Nej tak. - Noget fra messen? Lidt frugt?
- Tilbyder du mig et sidste måltid? - Nej da. Opfatter du det sådan?
- Jeg prøvede at løfte stemningen. - Åh ja. Flot klaret.
- Icheb til Doktoren. Kom til lastdæk 2. - Han er vedholdende.
Jeg skal nok fortælle ham, at vedholdenhed er nyttesløs.
- Blev De også tilkaldt? - Icheb forstår ikke kommandovejen.
Minder det om nogen, vi kender?
Icheb!
- Han har slået kortikalknuden fra. - Jeg har omprogrammeret nichen.
- Den slår nerverelæerne fra. - Jeg kan ikke få adgang til systemet.
- Hvordan kunne du gøre det? - Jeg ville bevise, at det virkede.
- Hvad er der sket? - Icheb har opereret lidt på sig selv.
- Slut hans knude til omgående. - Det gør jeg også.
Hvis 7 kan nægte at modtage behandling, kan jeg også.
- Jeg har allerede tilpasset mig. - Kun visse af dine implantater.
- Brug sekvenseringsteknikken. - Jeg nægter at tage imod knuden.
- Og jeg nægter at beholde den. - Snart har ingen af jer gavn af den.
Du opfører dig som et barn. Du er for afhængig af mig.
Skal jeg lære at stole på andre? Du stoler ikke selv på en eneste.
Du fortav din sygdom, deaktiverede doktoren, og nu afviser du min hjælp.
Du skal lære at stole på andre. Hjælper folk ikke hinanden?
Du ville sætte dit liv på spil for kaptajnen.
Når De svarer på et nødråb, sætter De alles liv på spil for at redde andre.
- Han har ret. - Han er et barn.
Det mener jeg ikke, han er. Ikke mere.
- Doktor... - Hold mig udenfor.
Lad os nu få lov at hjælpe dig.
Vi går i gang.
Godmorgen.
- Hvor længe har jeg regenereret? - Seks dage.
Vi måtte sikre os, at implantaterne havde tilpasset sig.
Og det har de.
Icheb...
Han har haft lidt sværere ved at komme sig.
- Har han fået varige skader? - Næppe.
Han har haft smerter, men kun midlertidige.
- Smerter, som jeg har påført ham. - Smerter, han påtog sig med glæde.
- Du er blevet rask. - Jeg forventer det samme af dig.
Doktoren vil beholde mig en uge, men jeg er frisk på den halve tid.
Hvil dig, så meget du kan. Du får brug for det.
Hvorfor?
Jeg hjælper dig med astrometridelen af akademiprøven.
Det bliver et hårdt og udmattende forløb.
- 7... - Ja?
Dit okularimplantat er defekt igen.
Det fungerer faktisk helt perfekt.
Oversat af Susanne Nielsen